Tidligere på Stargate SG-1:
Jeg er ikke bare interessert i det ytre rommet.
Jeg er fra det ytre rommet.
Fire fortreffelige helter i en fantastisk ny sci-fi-serie-
- med Nick Marlowe som den vrange oberst Danning.
Det står faktisk oberst på min uniform.
Markhull X-Treme.
- Det er jobben min. - Han solgte idéen til studio.
Han fikk det av Stargate-programmet.
Hvis flyvåpenet var imot det hadde de stoppet det før.
Kom fram.
Vi er Furlings.
Endelig får vi møtes.
Vi førte dem hit.
- Sam! - Jeg trodde det skulle funke.
Den termodynamiske loopen leder tilbake til planetkjernen.
Det skjedde aldri.
Man må treffe publikum fra begynnelsen.
Overbevise dem om at det blir fart.
Jeg elsker fart.
Jeg skjønner. Det er en sånn ordlek igjen på jordspråket deres.
- Vi framstår som dumme. - Du vet at det ikke egentlig er oss.
Det får rollefigurene til framstå som dumme da.
Mener du at heltene best blir introdusert-
- ved at de forårsaker en enorm katastrofe?
- Det er realistisk. - Jeg gir blaffen.
- Det blir moro. - Det sier du om alt.
Hvorfor skal jeg gjøre det?
For å sørge for at flyvåpenet framstilles på riktig sett-
- og for at general O'Neill har valgt deg ut.
Naturligvis.
Hvor ofte får vi sjansen til å være konsulenter på en Hollywoodfilm?
Det skal visst bli en tv-film.
En fiksjonalisert, om enn litt latterlig versjon av Stargate Command-
- er et utmerket dekke for oss hvis sikkerheten skulle sprekke.
Lettere å fornekte.
Sa du litt latterlig?
Du gjør det. Du har ikke noe valg.
Gi ham fem minutter.
Dere får slippe når tiden er inne.
Jeg har sett gjennom dette, og det virker ikke-
- som noe sexy kvinnelig romvesen er med.
Jeg er ikke engang med.
Det virkelig usannsynlige-
- er at noen kan tenke seg å bruke millioner av dollar på dette.
Kunne ikke alle disse forfatterne finne på noe bedre?
Jeg har set en god del på tv i det siste-
- og bortsett fra en åpenbar utelatelse virker det ikke så dårlig.
- Kanskje vi kan gjøre det bedre. - Jeg er enig med Sam.
Hvem ville lage en film av en serie som bare gikk i tre avsnitt?
Den solgte tydeligvis bra på DVD.
Nei, jeg har ikke tenkt å bruke materiale fra serien.
Det er en film, ingen kollasje.
Budsjettet er hva det er.
De er en gjeng gjerrige kontorslaver.
Vil ikke de gjøre det, går jeg et annet sted.
Du vet at du ikke skal si det der siste, ikke sant?
Ja, "film, ingen kollasje", er bra.
Jeg må legge på.
Ja.
Mottakelsen er elendig her inne.
Er dere ferdige?
Det er iallefall mye fart.
Dere burde ha fått den første versjonen.
Produsenten tok inn de andre forfatterne.
- Er ikke du produsenten? - Jo, den rette.
Var helt ærlige. Jeg stoler på dere.
Det er derfor jeg er her. Bare si det dere mener.
Dere må vel ha noen idéer. Ikke vær redde.
Kast dem ut bare. Vi kaller det "å spinne".
Ingen kommer til å dømme dere.
For det første trengs en sterk åpningssekvens.
Mener du alvor? Ingen gjør det lenger.
Man bare viser tittelen og kjører.
Walter! Ring 447!
Apparatet må tilbake til planeten for at dette skal ta slutt.
Hør her.
Ikke ta det ille opp, men zombies er blitt brukt til døde.
Unnskyld spøken.
Dessuten er dette science fiction, ikke skrekkfilm.
Nevnte jeg Telchak-apparatet?
Det var den som gjorde dem til zombies.
Unnskyld. Marty her.
Hei, Charlie. Hva er det? Det er studio.
Hvilke problemer?
Hva gjorde resten av teamet-
- mens din rollefigur sloss mot zombies?
Det svinet.
- Studiosjefen? - Hva?
Nei, Charlie er en bra mann. Han er den eneste jeg stoler på.
- Hva er problemet da? - Hovedrolle-innehaveren trakk seg.
Hvordan skal jeg fortelle historien uten hovedpersonen?
Lett. Du tar bare inn en annen rollefigur som erstatter ham.
- Hva er det? - Dere må hjelpe meg.
Hvordan kan jeg beholde hovedpersonen-
- uten å ha skuespilleren som spiller ham?
De andre kunne henvise til ham-
- kanskje ringe ham iblant.
Ja visst.
Jeg mener noe kult-
- som ansikts-eller kroppsbytte.
Som om noen skulle tro på det.
Dere må vel ha vært med på noe som jeg kunne bruke.
Det var jo den gangen da oberst O'Neill ble usynlig.
Jeg tror at du kort og godt ble bombardert-
- av partikkelfeltet som ble utskilt fra usynlighetsgeneratoren.
Du sto ved siden av apparatet da det ble slått på i maskinrommet.
Det ville forklare spor av stråling vi fant.
Men jeg tror at jeg kan snu prosessen.
Vi må hente usynlighetsgeneratoren fra moderskipet.
- Hvem snakker du med, Sam? - Oberst O'Neill.
Jeg vet hvordan han kan bli synlig igjen.
Det trengs ikke.
Jack er på Hammonds kontor.
- Han lurte meg igjen. - Ja.
Å ta hit generatoren fra skipet-
- er vårt minste problem.
Å få Jack til å hjelpe til, det blir problemet.
- Ikke si det. - Jo. Han liker å være usynlig.
Ved å oversette dene tavlen-
- burde vi kunne bestemme det aller viktigste i universet.
Kan dere lete rundt litt og se om dere kan finne ham?
Er du der, sir?
Nei.
Du kan ikke forbli sånn, O'Neill.
Hvorfor ikke? Det gir oss et overtak over Goa 'uld.
Jeg kan snike omkring uoppdaget så mye jeg vil.
Jeg blir et overraskelsesmoment.
Poenget er at jeg kan gjøre mye mer for planeten usynlig-
- enn jeg kunne som mitt gamle synlige jeg.
Jeg antar at jeg stirrer stoisk på deg.
- Du kjøper det ikke? - Nei.
Du er høyst gjennomsiktig, O'Neill.
Jeg skjønner. Den var bra.
Jeg ser tvers gjennom deg.
Overdriv ikke.
Hallo? Håndsignaler. Jeg vinker dere hit.
Jeg har gjort endringene.
Nå trenger vi bare kjøre programmet.
Ok. Vi gjør det.
Ja. Dette var bedre.
Det kan føles som fusk.
Det er kanskje best å overhodet ikke nevne fyren.
Dessuten kan usynlighet gi en stor makt.
Man vil ikke risikere det.
Man vil ikke at helten får for mye makt.
Man kan jo finne på negative bivirkninger.
Det var slik vi overtalte oberst O'Neill til å bli synlig igjen.
Da så. SG-1, dere får gå.
- Takk. - Vent.
Vi er ikke ferdige med manus.
Jeg trodde det sto "oberst" på uniformen min.
- Vi skylder dere en, sir. - Du mener en til.
Jeg syntes du sa at det skulle bli moro.
Til hans zombie-idé ble forkastet.
Hvor skal dere? På et viktig oppdrag, ikke sant?
Det er vel et vanlig oppdrag?
Det er intet vanlig oppdrag.
Det er min tur nummer to hundre gjennom porten.
- Holder du tellingen? - Klart.
Jeg tenkte mens vi byttet.
Dette er langt fra ditt 200. oppdrag, oberst Mitchell.
Jeg sa min 200. tur gjennom porten.
Innberegnet alle porter, fram og tilbake.
Hver gang jeg har passert hendelseshorisonten.
Dette blir stort. Den store 2-0-0.
- Fiks det. - Fort.
Straks.
Sannelig.
Vi har bare 10 sekunder på oss til tidsutvidelsesfeltet blir aktivisert.
Tar vi oss ikke gjennom porten kommer vi aldri herfra.
Dette kan bli et problem.
- Det var nær, ikke sant? - Ja.
- Mener du alvor? - Hva da?
- Hvordan kom vi unna? - De.
Fint, de. Hvordan kom de unna?
Det er vel åpenbart?
Vi hadde aldri klart-
- å nå fram til porten-
- på under 10 sekunder.
Bra. Det er derfor vi er her. Så hva tror dere? Tretti sekunder?
Kanskje ikke et slikt rundt nummer.
Hva med 38?
Det spiller vel ingen rolle.
Finnes vel ikke en klokke som tikker på bildet.
- Det er briljant. - Det er latterlig.
Tro meg. Fare pluss tikkende klokke betyr suksess.
Det er underholdningsmiljøets suksessresept.
Spør sjefene.
Selv om du har erstattet faren med en sikker død.
Dere har unnsluppet verre situasjoner enn denne før.
- Han har et poeng. - Vis hvordan vi unnslipper da.
Nei. Man skal ikke avsløre for mye for tidlig.
- Det ødelegger slutten. - Kanskje om min rollefigur ikke sa:
"Dette blir et problem." Han kunne si: "Dette blir lett."
Hvor ofte må jeg si det? Det er ikke deg.
Oberst Danning er basert på oberst O'Neill.
Si at porten funker igjen.
Vi leter etter feilen, men foreløpig sitter vi fast.
Kondensatoren får strøm, men den beholder ikke ladningen.
Det gjør at krystallkontrollen sender signalet tilbake til grensesnittet-
- og omstiller programkoden på datamaskinens oppringingsprotokoll.
Det var fantastisk. Si det igjen.
Nei.
Vi tar en pause. Jeg må skrive ned det før jeg glemmer det.
"Strømmen til kapasitetoren-
- gjenkobler ikke gjenkoblingen til gjenkobleren."
- Det er gull verdt. - Du.
Glem teknologipratet. Ingen bryr seg om det likevel.
Du er vel et romvesen?
Ja, og jeg vet hva filmen trenger.
Hvordan skulle du vite hva publikum på jorda er interessert i?
- Du er vel også et romvesen? - Men jeg har vært her lenge.
Ja visst. Jeg kjenner igjen en bra historie når jeg hører en.
Vil du ikke at filmen skal tiltale et bredt publikum?
På jorda.
Jeg har vært med på fantastiske eventyr-
- som ikke er hemmelighetsstemplet av flyvåpenet.
- Ok, fortell den beste. - Ja visst.
Jeg var på vei hjem i et stjålet fraktskip-
- når et utbrudd på en nærliggende stjerne ødela navigasjonssystemet-
- og jeg ble tvunget til å nødlande på den nærmeste planeten.
Ironisk nok landet jeg på Goa'ulden som styrte planeten-
- hvilket var flaks, for skipet kunne ikke repareres-
- og jeg trengte hjelp.
Landsbyboerne var takknemlige.
De presenterte meg for en vakker blond Tok'ra-
- som gjemte seg på planeten.
Hun fortalte om en mektig opphøyd skapning-
- som bodde i fjellene i det fjerne...
...bortenfor en svikefull skog. - Kom til poenget.
Jeg traff noen venner på veien-
- og etter en begivenhetsrik ferd-
- sto vi endelig foran den opphøyde skapningen.
Hva vil du?
Først ville jeg bare dra hjem-
- men nå vil jeg være med i noe.
Et fast innslag, hvis du forstår.
Og gutta har egne problemer. Gutter?
Det er Trollmannen fra Oz.
- Har du sett den? - Ja.
Det er min telefon. Martin Lloyd.
- Jeg hørte ikke signalet. - Den vibrerte.
- Ja, vær så god. - Jeg kan synge.
- Hvordan går det? - Ikke bra.
Samantha, 200 venter.
Jeg håper bare at vi ikke har ødelagt porten helt.
Hvordan kan noe som har fungert feilfritt i ti år...
...plutselig ikke fungere. - Jeg vet ikke. Forsøk nå.
Strømmålerne oppfører seg merkelig.
- Skru den av. - Den reagerer ikke.
Porten drar inn store mengder energi i kondensatorene.
Steng sikkerhetsdørene.
Jeg kan ikke skru av den. Siler, skru av strømmen manuelt.
Hvorfor skjer dette alltid meg?
Vi må evakuere, sir.
Dette er general Landry. Jeg erklærer krisesituasjon kode rød.
Alt personale må med en gang evakuere basen.
Kondensatorene overlades.
- Vi må dra nå. - Vær rask.
Det er slutten på andre akt.
At fjellet blir sprengt?
Intet håp om at vi overlevde. Kult, ikke sant?
Jeg skrev det basert på hva som skjer med porten.
- Jeg elsker at livet imiterer kunsten. - Vent.
Vi lever i neste scene.
Jeg har ikke fikset det ennå.
Jeg tenkte at dere kunne teleporteres ut i siste sekund.
- Teleporteres? - Hvorfor ikke?
- Er det ikke litt for opplagt? - Ikke hvis man opplyser det.
Hvordan da?
En annen rollefigur påpeker hvor opplagt det var.
Dr. Levant kan si: "Det var bra timing."
Da vet publikum at det var meningen at det skulle være opplagt-
- og vi går videre.
Er det sant?
Hvor var vi?
Scene 24.
En av mine favorittscener. Vær så god.
"Indre kommandostasjon. Besetningen ved sine stasjoner."
Jeg får inn en energianomalitet.
Det virker som singulariteten vil eksplodere.
Våpen i full beredskap.
Faen! Solutbrudd. Sjokkbølgen kommer rett imot oss.
Kan du snu polariteten?
Jeg skal gjøre mitt beste.
Maskinrommet, warp-fart.
Ta oss herfra nå.
Jeg gjør så godt jeg kan, men dere forventer dere et mirakel.
- Vent. - Hva er det?
For det første er det Star Trek. For det andre er det latterlig.
Hva er galt?
- "Singulariteten skal eksplodere?" - Ja.
Alt er feil.
Hvordan skal våpnene i full beredskap hjelpe oss ut av situasjonen?
Publikum kommer ikke til å merke noe.
De elsker våpen i full beredskap.
Undervurder aldri publikum.
De er intelligente mennesker-
- som reagerer positivt på kvalitetsunderholdning.
Jeg forstår ikke hvorfor alt i manus uunngåelig må eksplodere.
Kanskje dere vet hvordan alt virkelig fungerer i galaksen-
- men jeg kan filmbransjen.
Eksplosjoner blir bra trailers.
Enkelt faktum. Jo flere eksplosjoner, desto bedre trailer.
Jo bedre trailer, desto flere besøkende.
Ja, Marty her.
Hei, Nora.
Hva? Det er latterlig. Si til dem at det ikke er noen panikk.
Han kommer til å skrive under. Jeg har allerede ringt hans agent.
Vi hører fra oss.
Ha det.
Problemer med Nora?
Nei. Nora er flott.
Men siden Nick Marlowe ikke viser seg-
- vil en av de nye lavere sjefene-
- at vi rollebesetter hele filmen-
- med yngre, frekkere versjoner av teamet.
Kan dere tenke dere det?
Hva gjorde du det for?
Jenta var totalt Goa'uld.
- Jeg tenkte likevel jeg ville få noe. - Du liker meg ikke?
Jeg synes at du er helfrekk.
Det er det jeg mener.
Wonder Bread, har du funnet adresseen ennå?
Slapp av, T. Jeg oversetter så snart jeg kan.
Jeg er lei av å være en gjenstand for tilbedelse.
Jeg har ekte følelser.
Jeg tror ikke at Mitchell liker meg lenger.
Jeg er gravid.
- Nei. - Nei.
Jeg trenger kaffe.
Dette, da?
Vi var på et fraktskip på et enkelt oppdrag på tre timer.
Gilligan 's Island, ikke sant?
Tok du det fra "enkelt oppdrag på tre timer"?
Et lite råd. Hvis du skal rappe noe-
- ta noe mindre kjent.
Ok.
Kall meg fahrbot, men våre mivonks er i fare-
- hvis vi ikke eksploderer herfra så fort som draz.
Klyngen er skadet. Vi kommer ingen vei.
- Dren også. - Hezmana!
Frell!
Forbanna hazmot.
Yotz.
Du vinner. Jeg har ingen anelse om hva det er.
Hva er det nå, da?
Alvorlig talt.
Jeg fikk nettopp en sms fra studio.
Den utenlandske distributøren er konkurs. Budsjettet skjæres ned.
I en sms?
Det ødelegger helt slutten på tredje akt.
- Hva skjer da? - Ikke stort, med disse nedskjæringene.
Tredje akt slutter bare.
Hva er så dårlig?
- Noen anelse om når vi kan dra? - Beklager.
Vi prøver å starte opp hele systemet.
Hei.
Hvis dere vil ha det mer virkelig, kan dere vel gi ham mappene?
- De er hemmeligstemplede. - Og?
Du sa jo at ingen ville tro at dette var sant.
Vet du hvor mange mapper det finnes?
Et tusen to hundre sekstitre.
Snart 64, forhåpentligvis.
Det er faktisk allerede 1264.
Jeg er ganske sikker på at det er 63. Jeg leste dem alle nylig.
Du har ikke lest 30185.
30185?
- Hva er det? - Det kan vi ikke fortelle.
Hva mener du?
Jeg har tilgang til alt som er.
- Hva er 30185? - Vi har sverget å holde munn.
Hvorfor nevne det...
...hvis dere ikke vil fortelle? - Unnskyld.
- Kan jeg få høre? - Ja, du kan få høre.
Det gjelder den gangen vi dro tilbake til 1969.
Det kan ikke ha med meg å gjøre. Jeg ble født ett år seinere.
Det var faktisk ni måneder før han ble født.
- Hva? - Husk at det var 60-tallet.
Kom igjen-
- du vet vel at Jack alltid har interessert seg for livet ditt.
Jack? O'Neill?
Den samme.
Husker du at du ble valgt til 302-programmet-
- mot alle odds?
Og da du ble valgt for SG-1?
Mener dere at Jack O'Neill er...?
- Min far? - Det virker logisk, ikke sant?
Dere fleiper med meg.
Vi kan faktisk ikke fortelle om 30185.
Det er meningsløst.
Skuespillerne hørte at Marlowe vil ha mer betalt-
- og nå vil alle ha mer.
Hvor tror de at det kommer fra?
Hvordan skal jeg lage en film uten skuespillere?
Korriger meg hvis jeg tar feil-
- men sier ikke parallelldimensjondfysikken-
- at vi eksisterer i et univers-
- i hvilken form vi enn kan tenke oss?
I alle fasonger vi kan tenke oss. Vi har sett det selv.
Se der.
Bruk fantasien.
Ok.
Vi har skapt et anlegg for milliarder av dollar-
- under Cheyenne Mountain for at vi skal kunne bruke det.
Er det noen som vet hvordan?
VI trodde dere visste, sir.
Jeg vet dette: Vi må samle et team-
- og begynne med den vakre kampberedte vitenskapskvinnen-
- kaptein dr. Samantha Carter.
Melder meg til tjeneste.
Hva kan du fortelle?
Apparatet ser ut til å skape et stabilt markhull-
- mellom superledende ringer på faste steder...
Forvandler materie til energi, når vortexen har trukket seg tilbake.
Bare fordi mine sexorganer er på innsida, betyr det ikke...
Hvis nok energi er blitt tilført apparatet-
- og man har beregnet de riktige koordinatene.
Ok, sett i gang.
Så trenger vi en eventyrer-
- som kan si "hjerne" og "mot" på 27 språk, dr. Daniel Jackson.
Hvorfor ble jeg ført hit? Dette er ikke...
- Hva er det der? - Grunnen til at du er her, doktor.
Denne ringen ble funnet i ørkenen i Egypt, ved Giza.
Da hadde jeg rett.
Pyramidene var landingplasser for romskip-
- som tok menneskene som slaver ved å utgi seg for guder.
Ringen ble funnet i sanden.
Symbolene virker kjente. De er som stjernebilder.
Jeg skal vise deg.
Hvert symbol representerer et punkt i rommet-
- så seks av dem danner en firkant.
Skjæringpunktet imellom utpeker en destinasjon.
Og kanskje den sjette viser utgangspunktet.
Kan man se symbolene i detalj på en monitor?
Her, dr. Jackson.
Vent. Denne virker annerledes.
Dere fant ringen i Egypt. Pyramiden symboliserer jorda.
Den må være startpunktet.
Det var rett foran oss.
Jeg føler meg så dum.
Nå trenger teamet en leder.
Noen som ler i fiendens ansikt-
- også når det er upassende.
Oberst Jack O'Neill.
Jeg sa jo at jeg har kuttet ut.
Jeg trodde du sa at du hadde lagt deg.
Jeg er faktisk litt trøtt.
Vi har ikke tid til det nå. Du har et oppdrag å lede.
Ja visst!
Spinn den, korporal.
Spinn?
Den spinner ikke, sir.
Den må spinne. Den er rund.
Det er mye kulere hvis den spinner.
Jeg er generalen. Jeg vil at den skal spille, nå.
Ja, sir.
Ser man det.
Chevron et er tent.
Jeg lurer på hva vi finner på den andre sida.
- Sikkert noe fantastisk. - Hiss dere ikke opp.
Det er bare et enkelt oppdrag.
Er du ikke det minste nysgjerrig på hva som finnes der ute?
Jeg håper på et tilskudd til teamet.
Helst noe flintskallet, mystisk. Krigertypen, ikke sant?
Med mye muskler.
Oddsene mot at romvesenene vi møter på-
- er det minste lik oss, er astronomiske.
Vi får se.
Chevron sju, også tent.
Jøss.
Oberst O'Neill, dere har klarsignal. Gud være med dere.
Lett for ham å si.
Vi gjør det sammen på tre.
Greit? Ok.
Én, to, tre.
Gud i himmelen.
Jeg føler meg så dum.
Ja, det går sikkert.
- En hel film med dokker. - Jeg mener bare...
Kanskje dokka O'Neill kan hoppe over en dokkehai-
- på en modellmotorsykkel.
- Jeg forstår det ikke. - Dere kan ikke bransjen som meg.
Jeg har ikke penger, så jeg må gi skuespillerne noe annet.
- Større vogner? - Jeg har ikke råd til det heller.
Jeg må gi dem noe som ikke koster meg noe-
- men som de vil ha.
- Hva er det? - Smiger.
Jeg må få dem til å tro at jeg har skrevet om manus for dem.
I denne versjonen må jeg gi dem noe som får dem til å ville lage filmen-
- selv om det er miniatyr.
Vi har gjort vårt beste her. Du hører ikke.
Jeg snakker om en vending, noe som ingen venter seg.
Mener du noe sånt?
Det kommer nok ingen til å vente seg.
Men det kommer til å avsløres.
Fleiper du? Allerede i reklamen.
Det er bare én mann-
- som kan holde gatene trygge fra forbryterne-
- og være ekte.
Sannelig.
Teal'c, P.I. Kommer i høst.
Jeg elsker det.
Men jeg vet ikke om nettverket...
Jeg viser det til uka, så får vi se hva de sier.
Jeg må ta det. Vi snakker siden.
- Marty her. - Hva gjør dere her, sir?
Kan man ikke komme innom fra Malibu og hilse på?
- Malibu? - Ja.
Jeg var der i forretninger.
Ja. Du er en general i flyvåpenet med et enormt ansvar.
Åpenbart kom jeg forbi for å se hvordan det gikk med Marty.
Hvis sannheten skal fram-
- har jeg i det siste kjent meg litt...
Hva skal jeg si, da?
Du savnet oss, sir.
- Nei, ikke det. - Du ville avslutte noe?
Ok.
Du trenger å få avsluttet noe, og jeg vet nøyaktig hvordan.
Vi skal på et oppdrag for å feire min 200. tur.
Jaså? To hundre?
Det er 200 ganger han har vært gjennom porten-
- ikke faktiske oppdrag.
For å være ærlig kan jeg tenke meg en siste tur gjennom åpningen.
Hva er det?
Vi sier vel så iblant?
Åpning?
Dumme fokusgrupper. De hater slutten.
- Jeg må finne på noe nytt. - De kunne dra og fiske.
- Fiske? - Det blir en perfekt slutt.
Etter det ville alt annet virke meningsløst.
Dette er moro.
Det var jo det jeg sa.
Det føles bra å være her.
Du var ikke der.
Hva er overraskelsen?
Ingen fisk?
Jeg trenger noe kraftigere, noe som er mer rørende.
Alle elsker bryllup.
Det er bare en sommerforkjølelse.
- Lang venting. - Sannelig.
Hvis hun ikke dukker opp-
- kan folk tro at du og jeg er...
Hva da?
- Pen entré. - Beklager, sir.
Carter.
Jack.
Takk.
Skal vi begynne?
Ja, hvis jeg vil torturere publikum.
Porten fungerer igjen.
- General. - General.
Med deres tillatelse.
Men jeg har fortsatt ingen slutt.
Hold øye med ungdommen, Jack.
Vet du hva, Hank. Du kan jo bli med oss.
- Jeg vet ikke. - Jeg mener det.
Kom igjen.
Det blir som et spesielt tilfelle.
- Javel da. - Fint.
Walter! Kom, vi går alle.
- Jeg har ikke klær som passer. - Du ser bra ut.
Alt klart?
SGs 3 til 18 venter, sir.
- Kaken? - Alt er ordnet.
Ballonger, girlandere, alt.
Da sjekker vi inn den mystiske P2C-106.
Marty. Bli med oss.
Kanskje du får inspirasjon til "slutten" på din lille "film".
Jeg kan ikke. Studio meddelte at filmen er blitt lagt ned.
- Hjerteskjærende. - Det var synd.
Ikke for meg.
De skal gjenoppta serien i stedet.
Ok.
Vi stikker.
Og takk!
TI ÅR SEINERE
- Fint, Doug. Hav. - Takk.
Det var ikke så ille.
Det var det siste. Det 200. avsnittet er klart!
Bra jobbet, alle sammen.
Trodde du at en slik serie skulle holde i 200 avsnitt?
Ja visst. Hva mener du med en slik serie?
Martin Lloyd. Ja.
Fleiper du?
Hør, alle sammen. Filmen skal gjenopptas!
10 sesonger, sju Saturn-utmerkelser-
- for beste science fiction-serie som er blitt vist på kabel eller blitt solgt.
Hvem kunne tro det?
Jeg tror det først og fremst skyldes manus.
Vi tar jo oss selv ikke altfor alvorlig.
Forfatterne er trivelige gutter, alle sammen.
Menn. Det er litt av en gutteklubb.
Utfordringen var å komme på et bra uttrykk.
"Det er jobben min."
Det der var sånn, du vet, bra.
Det definerte oberst Danning.
Jeg tror ikke de vet hva de vil med min rollefigur.
Jeg burde formodentlig ha begynt med golf for lenge siden.
Jeg fleiper.
Jeg trengte noe enda bedre for å få dere til å glemme fyren-
- som fansen har elsket å se de seineste sju årene av serien.
Jeg vet at han var her åtte år, men mange sier-
- at han ikke var helt engasjert den siste sesongen.
Det er gammelt nå. Vi snakker ikke om dette.
Jeg vet faktisk ikke hva som skjedde.
Det føltes aldri som at jeg forlot serien.
Jeg trengte litt plass.
Jeg ville tilbake til røttene, teateret. Så jeg dro til New York.
Spilte litt Broadway, på småteatrene.
Det var skuespill uten at folk-
- kaster blokker av papier-maché på en.
Jeg liker begge sakene. Det gjør ingenting med blokker.
Produksjonen er som en veloljet maskin-
- og det begynner fra toppen, men vi elsker alle serien.
Elektrikerne, lyssetterne, sykepleierne, sminkerne-
- og kokkene. Det er som en familie.
Forfatterne forsøkte å finne på et slagord.
"Jeg kan komme meg forbi det", forsøkte vi med en stund.
Jeg skulle faktisk ville skrive litt. Kanskje få barn.
Plutselig hadde jeg det.
Hellige...
Og det går å bruke, for dette er kabel-TV.
Man klarer seg ikke uten fansen. Jeg må takke dem.
Jeg må spesielt takke, hva heter de?
SaveDrLevant. com.
Han dere sett sida? Den er helt vill.
De får tydeligvis flere dusin besøkende hver måned. Det virker mye.
Men deres innsats og annonsen i Variety-
- hjalp til med å overbevise produsentene-
- om å ta meg tilbake.
Men det var ikke deres beslutning. Jeg var klar til å komme tilbake.
Det som gjør serien til hva den er-
- er kjemien mellom skuespillerne.
Kan dere vente litt? Stopp båndet.
Hvem tror han at han er?
Si til det utakknemlige lille svinet-
- at han kan stikke det opp...
Han kan jo forsøke å få en annen jobb som gir like bra betalt.
Den var vel ikke på? Bra.
Hvor var jeg? Skuespillerne.
I svarte...!
Det er ca. 19.
Går det bra?
Får jeg min helsikes sandwich?
Takk.
Science fiction er en eksistensiell metafor.
Vi kan fortelle historier om det menneskelige.
Iseaac Asimov sa en gang:
Enkelte science fiction-historier kan virke trivielle-
- for dagens kritikere og filosofer-
- men kjernen i science fiction, dets essens-
- er blitt nødvendig hvis vi skal kunne bli reddet i det hele tatt.
Tekst: SDI Media Group
[NORWEGIAN]